HIIREPOJA LAUL
Imeline päevaränd, imeline vana känd. Kui imeline ma ja minu laul - see ka.
Muudkui laulad? - Jajah. - Tegele millegagi! - Äh!
Ei igav ole mul, laulan siis, kui tuju mul. Kui lõbus olen ma ja minu laulukene ka.
Hei, lõõritaja! Ära pole tüüdanud, ah?
Nägid, milline artist?!
Aga sina ei oska sedagi!
Nägid?
Hopp! Hopp! Hopp!
Hopp-hopp-hopp-hopp! Kuhu te nüüd? Ma oskan veel niimoodi ka!
Noh, las olla!
Las ma väntan!
Sind küll! "Kui imeline päev, kui imeline ma!"
Tervist, kapsajuurikad!
No-no! Ega ma mõni porgand ole!
See alles on midagi!
Anna tulla!
Tuleb, tuleb, tuleb! Stopp!
Meie artist tuli.
Kes tegi tööd, see väsind väes, nüüd lõunasöögi aeg on käes.
Harakas, harakas! Putru keetsid, lapsi söötsid.
Sellele andsin, sellele andsin, sellele andsin!
Aga sellele ei andnud.
Alustame soovikontserti ehitajatele.
Kohe ma teile näitan!
Mõtleks, meistrid! Plärts-plärts ja valmis!
Kellele veel? - Mulle.
See läheb nii.
Ja see - niiviisi.
Käib küll!
Ai!
Seda ma arvasingi! Sokutasite mulle kõverad tellised!
Jah, see pole sama, mis kännu peal keksida.
Miks sa nina norgu lasid? Proovime parem koos.
Ei taha! Ei oska!
Meie ju ka alguses ei osanud. Õppisime.
Veel. - Mis siis ikka, võib ka veel.
Ah, seda lauljat! - Ah, kui tubli!
Kuidas see laul sul käiski? Kui imeline päev!
Ega te naerma hakka? - Oleneb, kuidas laulad.
Imeline päevaränd, imeline vana känd. Kui imeline ma...
See pole see. - Säh sulle!
Mis imeline päev, tööd kui täis on käed.
On sõbrad minuga ja lauluke on ka.
On sõbrad minuga.
Ja lauluke... - Ja lauluke...
Ja lauluke on ka!
Jutustas Pastella